Ayashi No Ceres Díl pátý
Vrátíme se zpět do domu Mikage.
Na to zapomeň!
Nikdy se nevrátím do domu člověka, který se pokusil zabít vlastní vnučku!
Půjdu hledat Ayu!
– Vážně to chceš riskovat? – Musím ji najít.
Aya je tvrdá, ale také hodně citlivá.
– Bojíš se o ní? – Samozřejmě! Je to moje sestra!
Tvůrce původní mangy: Watase Yuu
Ayashi no Ceres „Tajemná Ceres“
Vidíš ještě své sny v dálce mezi hvězdami?
Do češtiny přeložil Ašitaka.
Verze překladu 1.3 ze dne 23.11.2002. Korektury: Unicorn, shinji
Jsou blíž, než když jsi byla malá?
Překlad písní: Ashitaka Korektury písní: shinji
Časování pro verzi z amerických DVD.
Není určeno ke komerčnímu využití.
Kdo neutiší city, které bouří v jeho srdci, plane barvou touhy.
Pevně jsem věřila, že nakonec dosáhnu i těch nejvzdálenějších snů.
Ale ta víra dávných let teď spí v mém srdci.
Epizoda 5: Tooyův osud
Yuuhi?
„Sbírka japonských legend“
Jednoho dne se mladý muž toulal po mořském břehu.
A spatřil hlouček nebeských víl koupajících se v moři.
Na vysoké borovici leželo několik péřových rób.
Ty róby byly krásnější než vše, co mladíkovy oči kdy viděly,...
...a tak jednu ukradl a utíkal s ní domů.
Bez své róby se víla nemohla vratit na nebesa.
Uviděla mladíka a zeptala se jej nedůveřivým hlasem...
Neviděl jsi moji róbu?
Jestli ji máš, prosím, vrať mi ji.
Ale mladík vílu obelhal a řekl, že róbu nemá.
Protože se víla nemohla vrátit na nebe a na Zemi byla bezmocná,...
...stala se nakonec mladíkovou ženou.
Léta plynula a víla mladíkovi...
...porodila mnoho synů a dcer.
Jednou slyšela svoje děti zpívat divnou písničku.
Byla o muži, který schovával róbu z peří.
A tak ji víla konečně nalezla...
...a odletěla na nebesa...
...a svého manžela a děti nechala na Zemi.
Vílina péřová róba.
– Kde to jsme? – Sídlo rodiny Aogiri.
– Aya je tady. – Tooyo?
Zítra ráno se musíš vrátit.
Až ji uvidíš, neříkej jí o mně.
Proč? Ty ji znáš?
Díky.
Vílo, copak ty ses nevrátila na nebe?
Jsem já ta víla?
Ayo!
Aki.
Jsem rád, že jsi v pořádku.
Aki, jsi to vážně ty?
To je v pořádku.
Nech ho být, věřím mu. Je to její bratr.
Cože?
Opětovné setkání dvojčat rozdělených osudem.
To je tak strašně dojemné!
– Tiše! – Ano.
Podívej se na sebe!
Od narozenin jsi pěkně zhubla.
A to jsem myslel, že to s tou dietou nemyslíš vážně.
Přestaň! Blbečku!
Hrozně jsem se bála!
Den za dnem, pořád sama!
Myslela jsem, že tě už nikdy neuvidím.
Co to vyvádíš?
S touhle kamerou můžu natočit až osm hodin tohoto srdceryvného dramatu!
– Ticho! – Ano.
Yuuhi, proč nejdeš a něco těm dvěma neuvaříš?
– Dobře. – Zoom in!
Aki, jak jsi utekl dědečkovi?
No, Tooya...
Vlastně, jeden člověk mě sem přivezl.
Tooya?
Tooya přivezl Akiho?
To jsou ale jizvy! Jsi vážně v pořádku?
Není to tak zlé.
Cítím se dobře.
To byla vážně skvělá večeře.
Vážně? Teda... To nic nebylo.
Děkuji, že ses staral o Ayu.
O nic nejde...
Pořád nechápu, co se vlastně stalo.
Ayo, jsi si jistá, že si nic nepamatuješ?
Proč by tě dědeček chtěl zabít?
Nevím...
Jak to mám Akimu říct?
Takže, dobrou noc, vy dva.
Aki, drž mě za ruku.
Jako když jsme byli děti...
Cítím se v bezpečí.
Jo.
Ty jsi, Aki, stejný jako vždycky, že jo?
Samozřejmě!
Jsem u tebe, tak už spi.
Dobrou noc.
Našla jsem tě...
Ty jizvy...
Ty jsi ten, kdo mě zneuctil.
Vrať mi mou róbu!
Chci svou róbu zpět!
Tooya... Zase ty?
Jsi v pořádku?
Co se to tu děje?
Tahle žena je... Aya?
Jdi od něj pryč!
Ten muž je můj odvěký nepřítel!
Je mi líto, Aki,...
Myslím, že tahle žena není tvoje sestra.
Jdeme pryč.
Nenechám vás odejít!
Ty nejsi Aki Mikage!
Ty jizvy to dokazují!
Proč na tebe moje síla nepůsobí?
To mě mrzí, ale moje práce je chránit Akiho.
Ayo!
Co je s tebou, Ayo?
Nech už toho! To jsem já!
Když jsem tě konečně našel...!
Nedotýkej se mě!
Chceš svou róbu.
Ale Aki s tím nemá nic společného. Není tvůj nepřítel.
Když jsem kdysi dávno sestoupila z nebes,...
...muž jménem Mikage ukradl mou róbu.
A já se nemohla vrátit zpátky...
Vzal si mě silou...!
Ty jizvy...
To já mu je způsobila!
Pomstím se mu!
Dostanu svou róbu zpátky...
a zničím celou rodinu Mikage!
To je lež! Já nejsem ten muž! Jak bych mohl být!
Ty jediný víš, kde je má róba.
Vrať mi ji, hned!
Yuuhi, rychle ji změň zpátky v Ayu!
Slyšels mě? Dělej, nebo Akiho zabije!
Vrať Ayu zpátky!
Nevím, kde je tvoje róba!
Jsem Aki!
A ty jsi Aya! Moje sestra!
Ty nejsi můj bratr a já nejsem tvoje sestra!
Jsi můj nepřítel!
Každý Mikage je můj...!
To stačí! Vrať Ayu zpátky, Ceres!
Yuuhi!
Vrať Ayu zpátky!
Ne!
Dokud neudělám, co jsem řekla, Aya bude spát!
Aki, vypadneme odsud.
Nebo chceš bojovat s vlastní sestrou?
Stůjte!
Asi není jiná možnost.
Óóóch! Milostná scéna!
Co to dělá?
Tohle stojí za zvěčnění.
Aki. Tooyo.
Uhni!
Počkej! Kam vedeš Akiho?
– Ayo! – Dějový zvrat!
Oops! špatně načasováno.
Díky, Tooyo. To zatím stačí.
Aki, vlez do auta.
– Kagami... – Co se to děje?
Tooyo, kde je Aki!
Kam ho odvezli?
Už jsi zase normální?
Kagami Akiho odvezl. Dědeček ho asi tentokrát pořádně zamkne.
Zase normální?
Znovu jsem se změnila ve vílu?
Řekni mi to! Ublížila jsem Akimu?
Zaútočila jsem na tebe?
Odpověz!
Proč mi nikdo nic neřekne!
Ty víš, co se děje, nebo ne?
Nepustím tě, dokud mi to neřekneš!
Nechtěla by sis nejdřív vzít něco na sebe?
Támhle mám auto. Pojď se mnou, jestli chceš.
Napřed se osprchuj.
Nechci, abys mi tu chodila se špinavýma nohama.
Nerad bych to uklízel.
Co se děje? Máš ze mě strach?
Nemusíš pospíchat. Můžeš si vzít, co chceš.
Tenhle byt mám stejně od tvého bratrance Kagamiho.
Proč jsem s ním šla?
Ať mi řekně cokoliv, stejně s tím nic nenadělám.
Všechno se děje uvnitř mě.
Ale jsem to pořád já...
Moje tělo... moje mysl...
a moje srdce.
Ayo Mikage, tvůj život patří tobě a nikomu jinému.
Drž se od Akiho dál.
Co?
Bude to tak pro vás oba lepší.
Kdo vůbec jsi?
Jak se vlastně jmenuješ? Kolik je ti let?
Odkud jsi?
Najal si tě Kagami?
Nevím...
kdo jsem a odkud.
Nevím nic.
Pamatuju si jen dvě věci,...
jména Tooya a Mikage.
Ztratil jsi paměť?
Před měsícem mi tvůj bratranec Kagami řekl,...
že mi vrátí paměť. Že by to dokázal.
Proto pro něj pracuješ?
Jen chci vědět...
kdo vlastně jsem.
Všechno, co chci, je normální život.
Proto dělám to, co dělám.
Aki... říkal jsi, že se mám držet dál od Akiho.
Ano.
Takže jsem na Akiho zaútočila!
Ale proč?
Možná je to osud.
Osud? Jaký osud?
Kdo nám ho vymyslel? A proč?
Je tak neústupný! Nemáme šanci ho změnit!
Nezbývá nám mic jiného, než ho přijmout?
Smířit se s tím pitomým osudem?
Víc ti k tomu neřeknu.
Můžeš si lehnout támhle na tu postel.
Takže,...
osud je i to, že jsme nepřátelé?
Třeseš se.
Půjdu si lehnout.
Co je to?
Řekl mi, abych ti to dal.
To je...
stejný dárek, který jsem mu chtěla dát já!
Rudé náušnice.
Aki... Aki!
Budu tě držet, dokud se nepřestaneš třást.
Kdyby se ti to přestalo líbit, odstrč mě.
Je to na tobě.
Jak bych mohla!
Jak bych tě mohla odstrčit!
Můžeš být můj nepřítel,...
tohle může být chyba,...
ale...
teď chci takhle zůstat, protože...
tě miluji.
Staň se větrem, neproniknutelná úzkosti. Zabráním tvému osamění.
My dva jsme svěží vítr, jednota. I když svět skončí, neopustím tě.
Hluboko ve svých zrezivělých vzpomínkách cítím, jak mě voláš.
Jako by i naše buňky po sobě toužily.
Když se dvě duše, které odložily svou samotu, spojí a splynou v jednu,...
tak z osamění zrodí se láska.
Shoř, úzkosti, jež nám stojíš v cestě.
Chci spálit temnotu minulosti.
Naše srdce jsou, ano, nekonečná.
Opravdový zázrak je tu s námi.
Staň se větrem, neproniknutelná úzkosti.
Zabráním tvému osamění.
My dva jsme svěží vítr, jednota.
I když svět skončí, neopustím tě.
Jestli nechceš trpět, přiveď Ceres zpátky.
Nestanu se Ceres!
Vážně máš Ayu tak rád?